Slip mig!
Hej, slip mig så!
Jesus sagde: "I skal sætte mig over andre mennesker,
og I skal sætte mig over jer selv."
Det var et krav for medlemmer af nazistpartiet.
Man skulle sætte nazistpartiet og dets mål
over sin far, mor, bror, søster og sit eget liv.
Det var en pagt, et løfte.
Men arbejdet sker usynligt.
Og det spreder sig usynligt.
Jo mere usynlig en organisation er, des mere indflydelse får den.
De vil beskylde mig for forræderi.
Og det er korrekt.
De vil være hemmelige og usynlige. Jeg har skrevet to bøger om dem.
Men nu handler det ikke om blot min oplevelse.
Der gik lang tid, før det gik op for mig, hvem "Familien" var,
og hvor stor indflydelse de har haft på vores lands ledelse.
Gruppens fangarme rakte ud i hele verden.
De mødte præsidenter og udenlandske statsoverhoveder
for at udbrede deres syn på Jesus til hele verden.
National Prayer Breakfast
har været en institution i Washington siden Eisenhowers tid.
Jeg vil takke alle dem i og udenfor Kongressen, som har gjort dette muligt.
De sagde, han var Washingtons mest magtfulde mand, ingen kendte.
Som troldmanden fra Oz.
Jeg ville gerne afsløre mere, men det fungerer, fordi det er privat.
Vi skal nå ud til lederne. Så bliver hele landet påvirket til fordel for Jesus.
Man luftede tanken om at bo sammen.
Jeg var medlem af gruppen C Street i Washington.
Guvernør Mark Sanford og senator John Ensign er med i skandalen...
De arbejder for Gud på Djævlens legeplads.
Vi møder nogle grumme mennesker.
Diktatorer, mordere og tyve.
Som ondsindet aktør fra et andet land
ville jeg udnytte præcis den slags møde.
Alle lagde hænderne på den tiltrædende præsident.
Det har Familien har ventet på.
Han er Guds mand.
De siger, det handler om tro,
men alle ved,
at det egentlige formål er magt.
Jeg boede hos dem,
bad sammen med dem i deres hovedkvarter, deres magtcentrum.
Der var kongresmedlemmer, senatorer, statsledere.
En usynlig organisation, som havde ageret for næsen af os i over 80 år.
Folk tror, der foregår noget skummelt.
Der må være en sammensværgelse. Intet kunne være mere forkert.
Det er en skræmmende sammenfiltring af kirke og stat.
Det er et ydmygt eksempel på lederskab, som verden aldrig har opdaget.
Det saboterer demokratiet.
Det er Guds magt.
Verden har desperat brug for det.
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Hør! Alle bekymringer vil forsvinde.
Ligesom al skuffelse
vil forsvinde for altid.
Vi vedtog en plan for en global, åndelig offensiv.
Jeg ved nu, som aldrig før,
at vi alle er Guds børn.
Vi kan kun tage én ting med os gennem den port.
Dem, som vi har ledt til Frelseren.
Frygt ham. Elsk ham.
Underkast dig fuldstændigt.
Så bliver du hans discipel.
Det, vi har påbegyndt, vil vi fuldføre.
FØRSTE DEL
Noget, som altid har fascineret mig, også som barn,
er tanken om, at der udkæmpes kampe mellem godt og ondt,
at vi aktivt deltager i en krig mod de onde kræfter hver dag,
og at vores liv er under djævelsk indflydelse,
og man må være på vagt.
Da jeg var barn, gjorde det verden mere skræmmende.
Det gør også verden mere spændende.
Min mor døde af brystkræft. Hun var ung, og jeg var bare et lille barn.
Hendes familie var tilknyttet pinsebevægelsen.
Da hun lå for døden,
inviterede hun forskelligt troende til at bede sammen med sig.
Jeg bemærkede, at nogle af dem bad for hendes frelse,
at hun ville blive medlem af deres trosretning, selv i døden.
Nogle bad for udfrielse,
for befrielse fra hendes lidelse, så hun kunne leve længere.
Og spørgsmålet om udfrielse overfor frelse,
den næste verden eller frihed nu,
gjorde indtryk på mig
og banede vejen for de historier, som siden har interesseret mig.
FORTVIVLELSE OG UDFRIELSE
HVAD ER EN KULT?
Da jeg var først i 20'erne, besluttede jeg at skrive om religion.
Jeg boede i New York og arbejdede på en bog,
og jeg havde hørt, at en af mine gamle venner, Luke, var i byen.
Luke var meget lovende
fra en overklassefamilie og havde fine fremtidsudsigter.
Han var forlovet og arbejdede i finansverdenen.
Men så vendte han alt ryggen
og flyttede væk for at gå ind i noget, hans familie frygtede, var en kult.
Han meldte sig ud og forsvandt bare.
Da jeg skrev om religion, spurgte hans familie:
"Vil du spørge ham, hvad han laver?"
Det var kort tid efter 11. september.
Og han sagde, han blandt andet var der for at undersøge sekularismens ruiner.
Han sagde: "Nu ser man, at det er en kamp mellem det gode og det onde."
Han var som forvandlet.
Han fortalte om noget ubestemmeligt, han var gået ind i.
De er ikke kristne. Vi er Jesu følgere, og vi tjener bare.
Hvem tjener I?
Mænd, som Gud har udpeget til at lede. Politikere.
- Er det en organisation? - Nej.
Ingen kirke, præster, regler og ritualer.
- Men I læser Bibelen? - Ja, men vi arbejder hovedsagelig.
Vi river blade sammen, spiller basketball, gør rent på toiletter.
Gør I toiletter rene for politikere?
Det lyder skørt.
- Ja. - Det er det ikke.
Vi er bare en flok, som bor sammen.
Det er fedt.
Det lød så ligetil.
Så inviterede han mig.
Og uden at kende noget til det sagde jeg ja.
Bruger du stoffer, alkohol eller medicin?
Man kom kun ind på anbefaling.
Man skulle udspørges i et kontor på Capitol Hill
af en ledende ansat hos en republikansk senator fra Oklahoma.
Har du en kæreste?
Han spurgte om mit forhold til min kæreste...
- Er hun kristen? - Ja.
...og om mine forældre.
Jeg forstod senere, at spørgsmålene
skulle afklare, hvor meget jeg ville give afkald på.
Jeg besvarede dem meget ærligt.
Du må forstå,
jeg ikke var undersøgende journalist dengang.
- Stod du din mor nær? - Ja.
Jeg førte ingen bag lyset.
Jeg sagde, jeg var forfatter
og rejste rundt i landet
og undersøgte forskellige opfattelser af Jesus,
og at jeg gerne ville kende deres.
Lejen er 400 dollars. Det er for kost og logi.
Der gik vist en uges tid.
Jeg havde bestået prøven. Jeg var velkommen til at bo sammen med dem
som en bror, som de sagde.
Nogle af brødrene hentede mig
og kørte mig over floden til Arlington i Virginia,
en forstad til Washington,
hvor der bor mange fra efterretningsvæsnet.
Vi kørte ned ad en blind vej forbi et stort, flot georgiansk hus.
- Pænt hus, ikke? - Jo.
Jeg har bare sagt til de andre: "Der kommer en ny fyr fra New York.
- En forfatter. En jøde." - Halvt jøde, faktisk.
"Han vil lære Jesus at kende." Ved du, hvad de sagde?
Nej.
"Bare kom med ham."
Kom.
Alle ting til Gud i bøn
Møder vi prøvelser og fristelser?
Jeg flyttede ind i huset Ivanwald.
Venner? Det er Jeff.
Der summede af aktivitet. Det føltes som et foreningshus.
Men uden øl og...
Og ikke noget andet. Et fromt foreningshus for Gud.
Gud i bøn
Og ret hurtigt
gik det op for mig, at det ikke var, som jeg havde forventet.
- Jeff. - Velkommen til Ivanwald.
- Tak for invitationen. - Jeg tror, du vil synes om det.
- Lad os få dig på plads. - Ja.
Hvis man færdes visse steder i Washington, har man hørt om det.
Der ligger et hus for drenge og et for piger.
Det var en lille enklave.
En slags ferie fra det virkelige liv.
Der var folk fra flere lande og samfundslag.
Troende, ikketroende,
tvivlende skeptikere.
Det var ægte.
Lidt som de 12 fyre, man læser om i den her bog, ikke?
Og som en ung kristen, der arbejdede i politik,
var det, hvad jeg havde brug for. Ja.
KRAV FOR AT BO I IVANWALD
GRUNDLÆGGENDE GODT HELBRED (FYSISK, PSYKISK...)
INGEN NUVÆRENDE ELLER TIDLIGERE MISBRUGSPROBLEMER
Ivanwalds strikse regler virkede afslappende.
Man måtte ikke bande eller drikke.
Ingen sex, intet ego.
Man spilder ikke tid på aviser og ser aldrig tv.
...stirrede mod himlen.
Man spiser kød, læser evangelierne, spiller basketball.
- Sådan. - Jeg har ydersiden.
Gud elsker en, som kan score tre point.
Jeff. Vil du sige bønnen?
Ja.
Herre, øh, Gud,
himmelske fader.
Jesus, tusind tak for...
...gutterne her og...
...muligheden for at spille basketball og lære at samarbejde og...
...at lære at kæmpe for dig.
Det siger vi i Jesu navn. Amen.
- Amen. - Amen.
Jeg finder det interessant at fortælle de historier,
hvor man bliver en del af andres liv.
Man begiver sig ind i den verden af tro, indtil man opsluges lidt.
Det er farligt,
for man kan blive omvendt.
Og i Ivanwald fik jeg at se, hvad der skete, hvis jeg for en tid
gik ind på deres tanker.
"Hvor søger jeg væk fra dig?
Hvis jeg stiger til himmels, er du der.
Hviler jeg i dødsriget, er du der."
Det er stærkt, ikke?
Man kan ikke flygte. Uanset hvor man går hen, venter Jesus.
Jesus er klog.
Han får dig.
Lad os bede.
"Jeg råber til Herren.
Jeg beder ham vise mig nåde."
"Jeg priser dig, for jeg er bange."
Vi bad om at blive knækket. Vi bad om at blive ingenting.
Vi bad om at lære at adlyde.
"Her er vi brødre trygge sammen og lærer at følge Jesus."
De sagde, det var vores bedste forhold til denne Jesus.
- Forstår du det? - Ja.
Vi bad om at kunne knuse det, vi kaldte vores indre rebel.
- Jeff? - Hej.
- Du skriver meget ned. - Ja.
Men lytter du?
Det er meget at rumme, men du behøver kun den.
Det er Bibelen. Den vigtige del. Kun om Jesus.
En ting, som overraskede mig, var,
at selv om de fleste kendte mange bibelcitater,
gik de ikke ret højt op i Bibelen.
Man får en lille bog.
Den lille bog, som bare hedder Jesus.
Det var Matthæus-, Markus-, Lukas- og Johannesevangelierne
og Apostlenes Gerninger, som her kaldes Ambassadørernes Gerninger.
De behøvede ikke at læse ret meget mere.
De lærer ikke meget teologi.
Man kæmper ikke med Gud eller sin samvittighed,
som fundamentalister gør.
De taler ikke om Djævlen.
Kun Jesus. Ikke andet.
Hvilken del af Jesus beskriver Salme 137?
137...
"Babylons datter, du ødelæggerske!
Lykkelig den, der griber dine spædbørn
og knuser dem mod klippen."
Hvor er Jesus henne i det?
Min bror, det ved jeg ikke,
men det vil han fortælle dig, når tiden er inde.
De sagde, at kristendom var misforstået,
at alle bondeknoldene, fjolserne,
tror, at Jesus prædikede for alle. Forkert.
De sagde, han havde magtringe. Nærmest er Jakob og Peter.
I en ring længere ude finder man disciplene.
Og herude ... er alle andre. Og budskabet skal nok nå dem,
men ikke i den rå version. De kan ikke magte sandheden.
Lad os være intet.
Men vi har bevæget os fra den ydre ring til en af de inderste,
og vi er de nye udvalgte. Dem, som betyder noget.
Som en af brødrene i Ivanwald, en blandt de nye udvalgte,
blev nogle af os udpeget til at arbejde i hovedkvarteret Cedars.
Vi rev blade sammen, rengjorde toiletter.
Jeg fandt det absurd,
at man skulle ydmyge sig selv ved at rengøre de magtfuldes toiletter.
Læs nogle af dem.
Cedars er et stort, hvidt palæ med søjler, som minder lidt om Det Hvide Hus.
Det er tydeligvis deres magtcentrum,
for her inviterer de udenlandske statsoverhoveder hen.
Ham har jeg set før.
Det er den republikanske senator fra Oklahoma.
Ja. De kommer alle her.
Venstre, højre.
Republikaner, demokrat.
Men de betegnelser afspejler ikke bevægelsens vision.
Den rækker længere.
Ugandas præsident var her forleden. Vi bad for ham.
Ja. Familien har venner i hele verden.
Der kom afrikanske diplomater, russere, kongresmedlemmer, senatorer.
Jeg indså, at det her var vigtigt. Det var ikke bare en spændende historie.
De folk har magt.
Jeg havde hørt om dem, men det var mest sladder.
Det var ikke naboer, man lærte at kende.
Jeg lærte dem at kende, fordi en af deres limousiner kørte min kat over.
Der var et par episoder af den art. De gjorde sig ikke populære.
Carla er her også.
- Jeg har fundet nogle breve. - Godt.
Ja.
Som aktiv i kvarteret fik jeg det indtryk,
at man er med dem, eller også er man ikke med dem.
De havde et stort kort over kvarteret. Det er interessant.
Vidste du at de havde et 90 x 120 cm stort kort over kvarteret
med hvert hus markeret med en farve,
som viste, hvor meget de bakkede fællesskabet op?
Grøn, gul og rød.
Støtte, ligegyldighed eller fjendskab.
- Det havde jeg glemt. - Det ligner et krigskort.
Jeg var længe formand for borgerforeningen,
og derfor bankede jeg en dag på døren
og sagde: "Jeg vil gerne høre, hvad det her går ud på."
En meget venlig mand viste mig rundt i det store hus, Cedars.
Indretningen var som i midten af 19. århundrede.
Meget smukt restaureret og indrettet til at imponere folk.
Så viste de mig drengenes kollegium.
Drengene var udenfor
og arbejdede i haven og rensede tagrender.
Knægtene sagde, de ville blive ved, indtil Gud talte til dem
og gav dem instrukser for resten af deres liv.
Jeg sagde: "Af folk i 20'erne at være er de usædvanligt passive."
Mens jeg var i drengenes kollegium,
sagde en af dem: "Vi har bønnemøde tirsdag aften.
Vil De ikke være med?"
Jeg gik til deres bønnemøde tirsdag aften uge efter uge.
De gav deres tilhængere en følelse af samhørighed,
en slags ubetinget "Vi er med jer i tykt og tyndt".
Og den slags er meget besnærende.
Jeg ville gerne accepteres ubetinget af en gruppe mennesker.
Jeg oplevede kun en flig af deres teologi,
og jeg ved ikke, hvad deres kristendom går ud på,
eller om de alle er kristne.
Men da jeg fandt ud af, hvordan de skamløst gik efter
de rige og magtfulde,
fandt jeg det foruroligende.
Men jeg stillede ikke uhøflige spørgsmål. Jeg sad bare og lyttede.
Ugen efter var der intet bønnemøde. Der var aldrig flere.
Jeg tror, de ville af med mig.
Okay, jeg ved det. Tag en dybindånding.
Du er hjemme, ikke?
Jeg ville ønske, jeg var hos dig, men jeg kan intet stille op.
Jeg kan ikke bare gå min vej.
Fordi ... Jeg spørger dem, okay? Måske i morgen eller...
Nej, du må ikke komme her.
Hej.
Går det godt?
Det er også rart at tale med dig.
Jeg har meget at fortælle dig, så...
Den må jeg konfiskere.
Jeg ringer om lidt. Ja, farvel.
Det var gas.
Opkald frarådes for nye. Vi ønsker din fulde opmærksomhed.
Jeg ville bare lade Luke tale med sin forlovede i fred.
Lukes forlovede er en Jezabel. Hun adlyder ikke Gud.
Vi er ansvarlige for hinanden.
Jeg sikrer mig, du følger Jesus.
Okay?
Okay.
Det er vigtigt at huske på, at brødrene ikke var slemme fyre.
De var der, fordi de søgte en mening med livet.
De ville føle sig som en del af noget vigtigt.
Efter et stykke tid sagde en af brødrene: "Jeg har en opgave til jer.
Armlægning."
En eller anden råbte: "Fejl!", og pludselig
lagde de sig på mig og slog mig.
Slip mig!
Slip mig så!
Jeg syntes, det var underligt,
men det havde et åndeligt formål.
Den Jesus, de fleste af os kender, er mild og kærlig.
Han er Guds lam.
Et billede på fred og godhed.
Men de opfatter Jesu kærlighed som stærk. De sagde: "Jesus er ikke en tøsedreng."
Og hvis Jesus levede i dag, kunne han være jægersoldat.
I dag ville Jesus være god til football.
Det var åndelig træning.
En slags kristendom med muskler.
Jeg fandt ud af, at De pressede Jesus ind i mig.
Det var optagelsesceremonien, hvor alle vores kroppe blev et.
Jeg kan ikke få luft!
Slip mig!
Når en falder, kan hans ven hjælpe ham.
Nu er du en af os.
Kom så, i rundkreds.
Brødrene kaldte vores gruppe for en familie.
De sagde, jeg var blevet medlem af familien.
De kaldte det også fællesskabet.
Men navnet er ikke vigtigt.
Af og til begik jeg den fejl at sige om en politiker:
"Nå, han er medlem af familien." "Nej, han er en ven af familien."
Der var små forskelle.
Og det bidrager til usynligheden.
Jeg spurgte engang om organisationens hierarki.
De sagde: "Hvorfor taler du altid om det?
Det er mig, dig, dig, dig, og dig, og vi er ansvarlige for hinanden.
Sådan vil Gud have det."
Det faldt mig aldrig ind at bede om en organisationsplan.
Hvem er de, hvordan er de organiseret?
Og de, som havde være med længe, sagde:
"Du skal ikke kalde det noget." "Noget skal man kalde det."
Så man kalder det fællesskabet eller en flok venner, som følger Jesus.
Men glem definitionen, at kunne sætte en etiket på det.
Man ser, hvad der foregår, og foregår det andre steder?
Verden har desperat brug for det.
Du får en kortere næse.
I er her for at lære at regere verden.
Du har intenst blik.
Tak.
Lad os tale om Det Gamle Testamente.
Hvem i det er de gode?
- Moses. - Noa.
David.
Kong David, den var god.
Hvad gjorde ham god?
Han var stærk i troen.
Kong David gjorde nogle grimme ting.
Han gik i seng med en anden mands kone, Batseba, ikke?
Han fik hendes mand slået ihjel.
Og han skal være en af vores helte?
Vorherre til hest. Gud kan lide ham.
Hvorfor det?
Fordi han prøvede?
Han ønskede at gøre det rette.
Andre bud?
Han var udvalgt.
Ja. Udvalgt.
Interessante regler, ikke?
Lad os sige, jeg hører, at en af jer har voldtaget tre små piger.
Hvad ville jeg mene?
At jeg er et stygt menneske?
Nej.
Det er ikke min opgave at dømme jer.
Jeg er her af én grund.
Hvad er det?
Jesus?
Det øjeblik stod det krystalklart for mig.
Grundtanken er, at nogle er mere udvalgte end andre.
Og hvis man er udvalgt, er det ligegyldigt, hvad man gør.
Jeg ville stadig støtte dig.
Og så sagde han:
Vi vælger vores ledere. Jesus vælger sine.
Og vi advarer alle om, at den nye konge er på vej.
Ikke blot af dette land.
Men af verden.
Cedars ligger uforstyrret.
Det er historisk og smukt,
og det tager gæstfrit imod hele verden.
Vi havde ansvaret for morgenmad en gang om ugen.
Det hed vist ambassadørernes morgenmad.
Hvor mange ambassadører, som var til stede...
Det var nok ret få,
men her kunne offentlige personer spise morgenmad sammen og bede.
- Hr. justitsminister. - Hvor hyggeligt.
Folk på ledende poster kan sænke paraderne
og føre rigtige samtaler,
væk fra rampelyset,
væk fra kameraerne,
og stole på, at Jesus vil...
...være til stede.
Det er imponerende.
Han er tidligere justitsminister.
Matthæusevangeliet, 11,27.
"Ingen kender sønnen undtagen faderen.
Og ingen kender faderen undtagen sønnen
og den, som sønnen vil åbenbare sig for."
Jeg vidste, hvem lederen var, for vi talte ofte om ham.
Det var Doug Coe.
Vi vil gøre alt, hvad vi kan for at hjælpe Dem og Deres land.
Han hader rampelyset.
Det handler ikke om ham, men om Jesus.
De skal have en lille gave fra vores lille verden.
Han blev præsenteret som en bror,
men han er den første bror.
De sagde, han var en jævn mand,
som stod Jesus nærmere end nogen levende person.
Og hvis Doug Coe bad om noget,
skete det bare.
De var meget tilfredse med, at ingen udenfor Familien kendte Doug Coe.
De elskede at fortælle, at Doug Coe bare dukkede op
hos en præsident eller en premierminister.
Han var tydeligvis bevægelsens leder.
Jeg ville meget gerne vide, hvem Doug Coe egentlig var.
Ved De, hvad der bekymrer mig? Muslimen.
Muslimen får for mange børn. Vi dræber for mange af vore.
Hvordan vinder de kristne bedst kapløbet mod muslimerne?
For mange muslimske børn kan være et problem.
Men Deres fokus på mærkater,
kristen og muslim, er en hindring for Deres bønner.
Organiseret religion fjerner fokus fra Jesus.
Vi må have Jesus ud af den religiøse indpakning.
Hvordan?
Venner hjælper.
Ved De, hvilken forskel en ven, man er enig med, kan gøre?
To eller tre venner er enige og beder.
De kan opnå alt.
Enighed.
Du er forfatter. Hvad betyder det?
Sammenhold.
- Enighed betyder sammenhold. - Totalt sammenhold.
Der findes et andet ord for det.
En pagt.
Pagt.
Kan I nævne en, som indgik en pagt
- med sine venner? - Jesus.
Hitler.
Hitler indgik en pagt.
Mafiaen indgik en pagt.
Se, hvor stærke deres bånd er.
Det er en stærk ting.
For dem gælder det ære.
For os gælder det Jesus.
Hitler, Stalin, Mao Zedong, Osama bin Laden.
Familien besidder et våben, de ledere manglede.
Jesu samlede kraft i et kristent fællesskab.
Det får man med en pagt.
Jesus plus ingenting.
Den vending, "Jesus plus ingenting".
På samme tid banal og totalitær...
Jeg må gå.
...giver kongresmedlemmerne det indtryk, at de har modtaget en åbenbaring.
Og det er, som andre har sagt.
"Doug hjalp mig ud af religion og hen til Jesus."
Doug Coe var en from mand,
som satte andre mennesker først, satte sit forhold til Herren først.
Og han ønskede ingen hyldest.
Henimod slutningen af mit ophold i Ivanwald
hjalp jeg med at planlægge en bønsmorgenmad,
og Doug sagde:
"Google mig, og lad os få fjernet enhver reference.
Jeg ønsker ikke, at nogen ved det
og får opfattelsen af, at jeg er lederen af det her.
Det handler om Herren og om at føre folk sammen.
Det handler om noget meget større end mig."
Hvor var det dejligt at høre
i en by, som elsker magt, prestige og indflydelse.
Lad os være indflydelsesrige, men i stilhed.
Sådan var Doug bare.
Jesus Kristus,
når han organiserer noget, gør han det usynligt.
Når man ser på sin krop,
ser man ikke lever, muskler og hjerne stikke frem.
Han tog den bedste organisation og lagde en smuk hud over den.
Når det gælder mafiaen, organiserer de sig på samme måde.
Alt synligt er forgængeligt.
Alt usynligt er permanent og holder evigt.
Jo mere usynlig en organisation er, des mere indflydelse får den.
Som tiden gik, skrev jeg mindre åbenlyst i min dagbog.
Ting, som overraskede mig.
Samtaler, jeg overhørte, spørgsmål, som meldte sig.
Med tiden minder dagbogen mere og mere om en detektivs notesbog.
JESUS + INGENTING
Hvad mente de med "Jesus plus ingenting"?
INDFLYDELSESSFÆRE
Hvilken indflydelse ønskede de at have i verden?
Dengang vidste jeg ikke, hvad det egentlige mål var,
men livet i Ivanwald gav nogle ledetråde.
En aften var den en sammenkomst med vores søsterhus,
unge kvinder fra huset Potomac Point.
Mange af dem var meget unge. De fleste var midt i 20'erne.
Der var også nogle af de ledende mænds koner,
der fungerede som en slags moderfigurer.
Pas på, drenge.
Og de var skrappe.
Så sex blev der ikke noget af.
- Hej. Davs. - Hej!
- Skal du til bryllup? - Du tog slips på.
- I har ikke slips på. - Nej, det har vi ikke.
Hele organisationen er opbygget omkring mandligt lederskab.
- Goddag. - Hej.
"Hvad Jesus er for kirken,
er en mand for sin familie."
Der er en hakkeorden, som skal overholdes.
Jeg havde aldrig oplevet noget så kønsopdelt.
Det er Jeff.
- Hej. - Han er ny.
De kvinder, jeg talte kortvarigt med, fortalte,
at de unge mænd fik mentorer
i form af indflydelsesrige ledere i Familien, måske en politiker.
Måske fik de arbejde på et politisk kontor.
Men det skete ikke for kvinderne.
De lærte at varte op
og blev styret hen imod forhold til mænd fra fællesskabet.
De sagde, at målet var at skabe passende par.
Må jeg spørge om noget?
Ja.
Synes du, det er underligt at opvarte mænd?
Nej. De er optaget af at elske os. Hvem elsker dem?
Gud ønsker et personligt forhold til hver af os.
Jesus er et menneske.
Et rigtigt menneske.
Ikke et abstrakt begreb. Han ønsker, man kender ham.
Hvordan ved du det?
Er du ikke i tvivl?
Det er helt i orden.
Tvivl er en forløber for glæde.
Som bror i Ivanwald var man udvalgt.
Mig, ikke dig. Måske er du god nok, men ikke en bror.
Du er ikke udvalgt. Det er jeg.
Det fik man. Hvad gav man afkald på?
Man gav afkald på dem, som ikke var udvalgte. Andre forhold.
Der var hierarkiet, de koncentriske ringe.
I midten er Jesus.
Derefter kommer din celle, dine brødre.
Og vi er kun ansvarlige overfor hinanden.
Og derefter
kommer din familie, dine børn, dine forældre, din partner. Derefter.
Hitler, Stalin, Mao.
Den totale loyalitet.
Det var målet.
Jeg har set billeder af de unge mænd,
rødgardisterne, 20-22 år gamle, i Kina.
Et bord fungerede som slagtebænk.
De førte den unge mands mor og far ind,
De lagde hende på bordet med en kurv for enden.
Han tog en økse og huggede hovedet af hende.
Viet Cong.
Hitler. Mussolinis sortskjorter.
En ting gik igen, når de aflagde ed.
De lovede at holde sammen, selv i døden.
Det var en pagt, et løfte.
Da jeg havde været der i mange dage, var jeg kommet til at holde af brødrene.
Jeg følte mig mere hjemme.
Jeg havde ikke planlagt, hvor længe jeg ville blive.
Det afhang af, hvad jeg fandt ud af.
Jeg havde oplevet de forskellige og, i nogle tilfælde, besynderlige Jesus'er.
Men Ivanwald var det mærkeligste, jeg havde oplevet.
Jeg tænkte: "De fyre tænker altid på hinanden.
Her er godhed."
Jeg var ikke klar til at rejse.
En dag kom Luke, som havde fået mig med i det.
Han forlovede var åbenbart blevet voldtaget,
og hans første tanke var naturligvis at tage det første fly hjem.
Brødrene sagde: "Nej. Vi er dine brødre.
Du skal være tro mod os.
Og hvorfor blev hun voldtaget?
Hvor var hun, siden det kunne ske? Hvad gjorde hun?"
Men Luke rejste alligevel, og det havde de kun foragt tilovers for.
De sagde, Luke var en taber.
Han valgte hende frem for
at dyrke sport med brødrene. Så var han en taber.
Man sætter Jesus over alt andet. Det virker så enkelt. Det er det ikke.
Du gør det rigtige.
Jeg håber, det lykkes for dig, Jeff.
Jeg ved, du stadig har mange spørgsmål.
Du spørger sgu om meget.
Ja.
Her findes måske nogle svar.
ET LEDERSKAB UNDER GUDS LEDELSE LEDENDE RÅD
FORTROLIGT
Findes der mere?
Ja, meget mere.
Den usynlige organisation har mange papirer.
- Nå. Jeg smutter. - Hej.
- Held og lykke. - God rejse.
Jeg læste historien bag det, jeg var kommet med i.
Ikke bare en kristen organisation,
men en grundlæggende antidemokratisk bevægelse
i hjertet af USA's religiøse konservatisme gennem 70 år.
"Vi ønsker lederskab anført af Gud,
ledere i alle samfundslag..."
Jeg opdagede, at organisationen, som benægtede at være en organisation,
var et af verdens største netværk af magtfulde mennesker.
Uganda, Rumænien, Nigeria...
Det er starten på en global, åndelig offensiv.
Det startede med et møde mellem 19 erhvervsledere...
Skjul billedet af en organisation.
Ingen organisation, intet medlemskab.
Ingen publicity. Jesus infiltrerer verden.
Kun Gud må kende omfanget af vores indflydelse.
Udvalgt.
Manden, som vil binde sig...
...en udfordring...
- Vi ønsker et lederskab anført af Gud. - Udvalgt.
Ledere i alle samfundslag...
- ...anført af Gud. - Udvalgt.
Sande disciple...
- Meget er gjort. - Brødre tro mod Jesus.
Meget mere skal gøres.
Fjenden går stadig frit omkring.
DRAMATISERING BYGGER PÅ JEFF SHARLETS BOG THE FAMILY.
NOGLE FIGURER OG UDSAGN ER ÆNDRET.
Tekster af: Henriette Saffron